Brillene. Jeg finner ikke brillene mine.
Ikke i dag. Gud, ikke i dag.
Har noen sett brillene mine?
De er her, Mr. Ben.
Har du listen?
Nei, den er på kjøkkenet.
Jeg tror det holder med 40.
Kanskje du kan sende Eugenia i butikken.
Ok.
- Hvordan går det med lasagnen? - Jeg satte den nettopp inn.
Den ser deilig ut.
- Få se. - Har du kontanter, søtnos?
- Er det ikke for tidlig? - Jeg vet hva jeg gjør.
- Lukk døren og gå. - Hvordan ser jeg ut?
Du ser fantastisk ut.
- Begge to. - Den er nesten 11, George.
- Jeg venter på deg. - Jeg må ha penger til Eugenia.
- Du lukter godt også. - Takk.
- Kom igjen. Takk, Zlata. - Vi er tilbake rundt halv to.
- Har du papirene? - Ja, Vera Vague. Kom igjen.
Alle er opptatt, George.
Slapp av. Det går bra.
Det kan være bedre på 6th. Kom igjen.
Vent litt. George?
- Går det bra? - Jeg vil ikke bli svett.
Du ser flott ut.
Men vi kan ikke bare vandre.
Vi burde ha bestilt drosje.
Ja, du sier det.
Vi er samlet her i dag-
- foran disse vitnene-
- for å vie i ekteskapet-
- George Esteban Garea-
- og Benjamin Arthur Hull.
Jeg vil be alle som er her-
- om å slutte å tenke på jobben, ekteskapet, skolearbeidet,-
- det dere må gjøre i morgen eller glemte å gjøre i dag,-
- og fokusere all vår energi-
- og all vår kjærlighet-
- på disse to: George og Ben.
Jeg vil be dere om-
- å hedre og støtte-
- disse to personene-
- og deres kjærlighet, liv og ekteskap sammen.
- Ja, ja, ja! - Ja!
Ja!
Jeg må stille et spørsmål. Svaret kan virke åpenbart,-
- men det er likevel et svært viktig spørsmål.
Tar dere begge denne avgjørelsen av egen, fri vilje?
Ja.
Han vurderer meg. Det vet jeg.
- Hva synes du? Nei, nei. - Kom igjen.
Vekk.
Vil dere ha en kjeks?
Unnskyld avbrytelsen. Jeg har lagd dem.
Har du lagd dem?
Unnskyld meg. Roberto, vil du...?
Nei takk.
Flink gutt, Georgie.
Det er meg han snakker om.
Din del, Ted. Det er den sexy delen.
Å ja.
Ok, nå... Og tilbake.
Ikke bare på kjøkkenet.
Georgie, jeg elsker deg!
Folkens, folkens. Hysj, hysj.
Jeg vil bare si noe.
Da jeg traff mannen min... Mannen min.
Elliot....så gikk han rundt med et kamera-
- og lagde utrolige videoer av folk han møtte på gata,-
- og lagde scener av helt vanlige situasjoner.
Jeg var nesten ferdig med min første roman,-
- og jeg tenkte med en gang: "Vi blir et flott par."
To uavhengige sjeler som lever for kunsten.
Vi begynte å treffes,-
- og han sa at jeg måtte treffe hans onkel Ben.
"Hvorfor onkelen din?" sa jeg. Elliot sa at etter at moren døde,-
- var onkelen hans yndlingsperson i familien.
Takk, Elliot.
Unntatt søsken, Mindy.
Så vi kom hit en kveld.
Dere hadde akkurat flyttet inn i leiligheten,-
- og George lagde en deilig spagetti bolognese.
Vi drakk vin og sang,-
- og drakk litt til,-
- og det var helt herlig.
Og da vi dro,-
- sa Elliot: "Jeg ville at du skulle treffe begge to,-
- for de har vært sammen i mer enn 20 år."
Så jeg forsto...
Nå kommer jeg til å gråte.
Jeg forsto at...
At han fridde til meg, fordi dere...
Deres kjærlighet, omtanke og engasjement for hverandre...
...er et eksempel til etterfølgelse.
Må denne kjærligheten og dette ekteskapet-
- vare for evig og alltid.
- Skål for Ben og George. - Takk, Kate.
- Og for Petra! - Petra!
- Petra Von Kant! - Petra, Petra! Petra, Petra!
"Alle som tjenestegjør i erkebispedømmet må tro på Gud,-
- støtte troen på Jesus Kristus,-
- delta i bønn,-
- respektere kirkelig autoritet,-
- ikke ta offentlig stilling i strid med den katolske kirke..."
Skal du lese hele vitneforklaringen?
Den kristne vitneforklaringen, George.
Du undertegnet den da du tok jobben.
Hvor lenge har vi kjent hverandre?
Tolv år.
- Du må forstå at... - Forstå hva?
Dagen du kunngjorde at du skulle gifte deg-
- på vårsemester-møtet...
Alle har visst at Ben og jeg har bodd sammen.
Erkebispedømmet fikk høre om det.
Så viste noen biskopen bilder-
- av deg og Ben i Petra.
På Facebook, av alle steder.
Jeg ville ikke ha gjort noe annerledes.
Det sier jeg ikke heller, George.
Men biskopen var ikke fornøyd.
Og hva med elevene?
Jeg har kjent dem siden de var små. Foreldrene deres også.
De har vært hjemme hos meg. Spilt på pianoet mitt.
De har sunget med Ben og meg.
Beslutningen trer i kraft omgående.
La oss be, George.
Det er viktig at du ikke tviler på troen din.
Takk skal du ha, pater.
Jeg tror på Jesus Kristus, og det endrer seg ikke,-
- men akkurat nå tror jeg at jeg vil be på egen hånd.
La oss ikke glemme at eiendomsmegleren-
- får kommisjon den første måneden.
Sameiet får en måned,-
- og de tar et administrasjonsgebyr på fem prosent.
I måneden? Det er latterlig. Hvorfor skal de ta gebyr?
- For å hindre utleie i bygget. - Jeg hater sameier.
- Ikke mange leiligheter på Manhattan. - Det stemmer ikke.
Vi prøver å forklare at å leie ikke hjelper oss, for...
Dere har vært hos meg, ikke sant?
Vet dere hvor mye jeg betaler i eiendomsskatt?
Tre tusen. For et helt år.
Det er Poughkeepsie, Mindy.
Ved å leie skylder vi omlag 1000 i måneden.
Hvis vi finner en ettroms for kanskje 1500...
Og det er ikke lett.
Vi begynner med 3000.
Og det har dere ikke råd til?
Med mine privattimer og Bens pensjon...
Hvorfor dro dere på så flott bryllupsreise?
Mindy! Det er ikke din sak.
Selvsagt er det det. Ellers hadde jeg ikke vært her.
Jeg sier det bare. Det er ikke noe galt med Provincetown.
- Sett deg. - Er alt i orden?
Ja. Vi ville bare snakke med deg.
Vi har invitert dere hit fordi dere er familien vår.
Skal dere fortelle oss at dere skal skilles?
- Det var det jeg også trodde. - Nei.
Vi...
Vi må selge leiligheten.
Og vi har funnet en kjøper,-
- så vi må snart flytte ut.
Det er ikke lenge til jeg får meg en ny jobb,-
- og det er nok ikke lenge til vi finner en ny leilighet,-
- men i mellomtiden...
Det er bare en overgangsfase. Sikkert bare en uke eller to.
Vi må ha et sted å bo.
Vent nå litt. Har jeg gått glipp av noe?
De siste ukene har vært vanskelige, Elliot.
Å miste jobben, å finne helseforsikring.
- Vi trenger pusterom. - Ja.
Det siste vi vil er å flytte herfra.
Det er bare midlertidig.
Vi finner et nytt sted. Veldig snart.
Unnskyld for at jeg var litt tøff, onkel.
- Kom igjen, Elliot. - Tenk positivt, Ben.
Takk for ølet.
Jeg er glad i dere. Jeg ringer i løpet av uka.
Vi er her.
- God natt. Ha det. - Ha det, mamma.
Beklager at jeg ikke får gjort noe, men dere har sett leiligheten min.
Det går bra. De kan bo hos meg.
Jeg tror de ville bo hos en av oss her i byen.
- Så dere ikke ansiktene deres? - Hva snakker du om?
Jeg sier at de ikke vil bo utenfor byen.
Plutselig landsens gutter. Det ser jeg ikke for meg.
- Det er midlertidig. - Honey har rett.
Kanskje vi kan gjøre noe.
- Jeg trodde alt var bestemt. - Mindy.
Det er bare jeg som har ekstra soverom.
Det er ikke det, Mindy. Det er Poughkeepsie.
- Når var du der sist? - Det spiller ingen rolle.
George har privatelever her. Ben har galleriene sine.
De må finne seg en leilighet.
Det gir ikke mening å bo to og en halv time unna.
- En og en halv time. - Ikke med buss.
- Med bil. - De kjører ikke.
Det får de lære seg.
- Mener du det, Mindy? - Hold kjeft, for faen, Honey.
Du er ikke i familien, så du får ikke bestemme.
De er rett der oppe, folkens.
Siden vi er her, kan vi jo gå inn i leiligheten min.
Kom igjen, Elliot. Jeg har jobb å gjøre.
- Kan vi finne ut av dette? - Klokken er nesten syv.
- Vær så snill. - Vi går glipp av middag.
Fortell meg hvordan og hvor-
- vi får plass til så mange hvis vi ikke kan sperre av gata klokka sju.
Pappa.
Nei, det er fordi du sa at vi hadde tillatelse.
Pappa, kan vi snakke sammen?
Vent litt, James.
Du vet det geografiprosjektet jeg må gjøre?
Nei, hjelp meg.
- Bærekraftig utvikling. - Ja.
De maler hos Vlad, så jeg sa at han kunne komme hit.
Nei, 19.00 til 05.00. Det var det jeg ba om.
- Pappa. - Vent litt.
De maler hos Vlad. Jeg ba ham om å komme hit.
Skal du sitte i stua hele dagen?
- Dette er viktig, Joey. - Det går fort. Han er på vei.
Unnskyld. James, du vet at to timer kan bety alt.
Sperr av gata...
- Hvem er det? - Vlad.
Han kan komme inn. Han er en venn. Takk.
- Hva skjer? - Jeg fant en bok om Amazonas.
Med kule bilder av nakne innfødte og sånt.
Fett.
- Er faren din hjemme? - Ja.
- Forstår du ikke? - Rommet ditt, eller?
- Jeg må snakke med mora mi først... - Ok.
- Kan jeg ta litt vann? - Klart det.
Jeg forstår ikke. Dette har vært planlagt...
Hallo.
Jeg er Vlad.
Jeg heter Eugenia.
Jeg jobber for Joeys foreldre.
- Er du russisk? - Ja.
Vi går kanskje på biblioteket.
Men er ikke Vlad her?
Jo. Jeg sa jo det.
Hvorfor kan dere ikke jobbe her, da?
Hva? Hva er det?
Så vekk ham forsiktig, da.
Gjør det du. Jeg...
Joey.
Onkel Ben?
Onkel Ben, beklager at jeg må vekke deg.
Hei. Joey har noe å spørre deg om.
Mamma...
- Hei, onkel Ben. - Hei sann.
Hei.
Min venn Vlad er her,-
- og vi må jobbe med en presentasjon til skolen,-
- og vi har ikke noe annet sted å jobbe.
Hvem?
Å, Vlad.
Hyggelig å treffe deg. Jeg har hørt mye om deg.
Hei, onkel Ben.
Unnskyld, jeg... Jeg sovnet visst.
Hva er klokken?
Den er to.
Fem over to.
Hva er det for en presentasjon dere jobber med?
Denne boksen er koblet direkte til Netflix-kontoen vår,-
- og til iTunes og YouTube.
Vent litt. Følg med. La meg vise deg.
- Har du sett dette? - Nei, hva er det?
Har du aldri sett dette?
Det er Game of Thrones.
Å, se.
Daenerys Targaryen.
Jeg elsker henne.
Hun er så kongelig.
Ja, det kan jeg se.
Hun skaffer seg en hær i Slaver's Bay.
Hele greia er visst nokså sexy.
Jeg kunne trengt en slik slave selv.
Hva skal hun med en hel hær?
Hun er en eksilprinsesse på vei tilbake til De syv kongeriker.
Hun trenger en hær. Og broren hennes...
Nei, det sier jeg ikke, for vi skal se det sammen.
Skal vi?
Hei, karer.
George, har du truffet min venn Doreen?
- Doreen. - Hei sann.
- Hei, George. - Jeg trenger hjelp på kjøkkenet.
To minutter, gutten min.
- Hvordan er de nye pappaene? - Jeg kan ikke klage.
Jeg har alltid likt denne sofaen. Jeg har hatt gode lurer her.
Den er god som seng også.
Hvis jeg drikker for mye, må jeg kanskje dele med deg.
Vår er om blandet jordbruk, som er når bonden har-
- forskjellige vekster og dyr.
Hvorfor er det miljøvennlig?
Ingen sier "miljøvennlig" lenger.
- Heter det ikke "miljøeffektivt" nå? - "Bærekraftig".
Bærekraftig jordbruk.
Hvorfor er blandet jordbruk bærekraftig, da?
Avlingsrestene brukes til dyrefor,-
- og dyreavføringen-
- brukes som gjødsel for avlingen.
Joey. Onkelen din spiser fortsatt.
Å, unnskyld.
De har akkurat bestemt seg for å spise.
Nei, jeg kan ikke. Jeg har en elev i morgen.
Er noen hjemme?
Hallo.
- Hei, Linda! - Det er utrolig.
Noen dukket opp med en jævla baby.
Se på meg. Ser du? Doreen, Doreen.
Nei, jeg gikk på kaféen og spiste kneidel-suppe.
Jeg lagde kjøttstuing.
Ja, jeg tror det. De spiste opp alt.
Men de sa ingenting.
Nei, de er hyggelige.
Men noen ganger-
- når man bor sammen med noen,-
- blir man bedre kjent med dem enn man vil, så...
Jeg savner deg også.
Vel, dette er det...
Det jeg ikke forstår helt.
Hvorfor er det bare-
- et overskudd på 17 535 dollar?
Først må du huske på New Yorks skifteskatt,-
- staten New Yorks skatt på 4 prosent, og 6 prosent til meg.
Det alene blir 60 000.
Jeg forstår det, men ifølge mine utregninger...
- ...burde det bli igjen... - Ikke glem at sameiet også tar...
...et gebyr på 25 prosent av overskuddet-
- hvis man selger innen fem år.
Det er jo fem år.
Jeg mener, det har gått fem år.
Vi kjøpte i 2007. Nå er det 2013.
Men, Mr. Garea, dere kjøpte ikke før i januar.
Det blir 2008, og de går etter kalenderår.
Så dere måtte ha solgt i 2014 for å unngå gebyret.
Dette er som en Kafka-roman.
Se det på denne måten. Dere har bodd i en fin leilighet i 20 år.
Fem av dem... Nesten fem, da. ...som eiere.
Og dere solgte med overskudd.
Dere får 17 535 dollar til odel og eie.
Takk.
Sa jeg at gallerieiervennen min er fan av deg?
Hva? Hvem da?
- En fan av meg? - Ja, hun elsker boken din.
Jeg må ha litt te.
Vil du ha?
Gjerne det. Takk.
Du husker vel henne?
- Hvem da? - Aida.
Gallerieiervennen min.
På Lower East Side. Jeg tror jeg traff henne.
Høy blondine.
Svensk.
Ja, jeg traff henne.
Jeg var innom galleriet sist uke, og hun leste boken din.
Jeg skrek. Jeg skrek virkelig.
Hun ante ikke at du var niesen min.
Vet du hva som er min favorittfortelling?
Den om vennen fra high school som dukker opp på kaféen.
Hun ser ham...
Men jeg husker ikke hvorfor hun ikke er sikker på om det er ham.
Det verste med å bli gammel er hukommelsen.
Den blir verre og verre, det skal jeg love deg.
Hun ser ham ikke fordi han er utenfor og det snør.
Å ja, han er i bilen, ikke sant?
Hun er ikke sikker på at det er ham.
På grunn av snøstormen.
Nettopp.
Så vakkert, Kate. Virkelig. Vidunderlig skrevet.
Den er varm.
Hva er din favoritt?
Jeg har ingen favoritt.
Det er som meg og malingen. Jeg har heller ingen favoritt.
George har det.
Han elsker de to aktmaleriene på soverommet.
Som var på soverommet.
- Jeg ga ham dem på... - Førtiårsdagen, ja.
Det husker jeg. Jeg elsker dem også.
Kanskje du skal begynne på et nytt maleri snart
Det er vanskelig å være ærlig med deg, Kate.
Jeg tok med meg alle sakene, men...
- Hva da? - Vel...
Jeg klarer ikke å jobbe hvis det er andre der.
Jeg klarer ikke å konsentrere meg.
Hvordan gikk det?
Bedre enn vi kunne ha forventet.
Jeg visste det.
Jeg ringte for å høre om du kom hjem til middag.
- Gjorde du? - Ja. Jeg la igjen beskjed.
Unnskyld, jenta mi.
Jeg hadde ikke engang tid til å sjekke beskjedene.
Var du så opptatt?
Ja. Vi ble ferdig med alt.
Så flott.
Jeg er utslitt.
Jeg vil sove, jenta mi.
Sov.
Hva er det, Kate?
I motsetning til deg, hadde jeg ingen produktiv dag.
Var det Joey?
Joey? Nei.
Joey sa nesten ingenting til meg i dag,-
- men hadde du vært her mer, ville du visst at det er vanlig.
Var det naboene igjen?
Nei. Elliot, det er onkelen din.
Når de spiller høy musikk, er det lett å be dem dempe seg.
Men når onkel Ben skravler, er det vanskelig å si hold munn.
Mr. Garea?
Det er meg. Dette er Mr. Hull. Jeg vil ha ham med meg.
Ok. Denne veien.
Leilighetene subsidieres av byen, og er for tiden mulige å søke på.
Leietakerne velges ved loddtrekning,-
- men først må dere oppfylle kriteriene til byggeprosjektene,-
- og de er individuelle.
- Jeg har dessverre bare en. - Vi kan dele.
Byen leier ikke ut leilighetene,-
- så hvis dere velges ut, blir det en privat transaksjon-
- mellom dere og eiendomsutvikleren.
Forstår dere?
Dere må kontakte utvikleren eller agenten direkte.
Det er telefonnumre og annen informasjon på listen du fikk.
Jeg har et spørsmål.
Vi er gift.
- Så vi søker sammen. - Ok.
For eksempel denne ettroms- leiligheten i Fort Greene-Wallabout.
Fem hundre og elleve dollar i månedlig leie,-
-19 509 dollar i minimumsinntekt,-
- maksimalt 23 240 dollar.
Minimumsinntekten, gjelder den for oss begge?
Ja, begge til sammen.
Bra. Jeg var ikke sikker på det.
Når dere finner noe interessant,-
- må dere sjekke om dere oppfyller kriteriene.
Det er alt jeg har nå.
Det er jo en god start.
Takk skal du ha.
- Kan jeg spørre deg om noe, sir? - Ja.
- Hvor gammel er du? - Syttien.
Da bør dere kanskje prøve DFTA også.
- DFTA? - Eldreadministrasjonen.
De har en hel administrasjon bare for oss.
Så oppmuntrende.
De har en liste over billige boliger for pensjonister.
De har vanligvis venteliste, men det er verdt et forsøk.
Takk.
Takk skal du ha.
Hva faen, Vlad?
Jeg poserer for det nye mesterverket til onkelen din.
Det er så homo.
Folk har stått modell for malere i århundrer, Joe.
Alle slags folk.
Han mener ikke "homofil," onkel Ben.
- Han mener bare "teit". - Ta det med ro, Vlad.
Joey og jeg forstår hverandre.
Du er ikke engang en god kunstner.
- Joey. - Hva?
Det vet jeg at du ikke mener.
Jo, det gjør jeg.
Hadde du vært det, hadde du ikke delt køyeseng med nevøen din.
Fant du ham?
Han er faen meg på taket med onkel Ben.
- Pass på språket. - Jeg går ut.
Og Vlad?
Onkel Ben får ham til å posere for et maleri.
- Hva for noe? - Du hørte meg.
Joey, jeg ga Ben ideen om å male på taket...
- ...fordi jeg måtte jobbe her. - Jeg må stikke.
- Går det bra? - Ja, det går bra.
Vlad.
Hva drev du med der oppe?
Jeg hjalp onkel Ben med maleriet hans.
Skal ikke du lese biologi?
Det er en bok om sesonger og migrasjon,-
- og den boka kan jeg godt.
Hvis du stryker på prøven og moren din ringer,-
- skal jeg si at du leser eller leker?
Jeg stryker ikke. Hvor skal dette stå, onkel Ben?
Sett det på bordet. Jeg tar hånd om det.
Når du er her, er du mitt ansvar,-
- så hvis du egentlig skal lese, bør du gjøre det-
- i stedet for å posere på taket.
- Hvor er Joey? - Han gikk på biblioteket.
- Jeg møter ham der. - God idé.
- Vil du ha med deg noe? - Nei, det går bra.
- Et eple? Nei? - Takk, Mrs. Kate.
Sees senere, onkel Ben.
- Ha det, Vlad. - Ha det.
Ha det, Vlad.
Joey ble veldig lei seg.
Han kalte Vlad homo-
- på en svært støtende måte.
Ordet "homo" betyr noe mer enn seksuell legning nå...
- ...så ikke bli støtt. - Jeg ble ikke det.
Det betyr vel bare "teit" nå.
Ja, du har nok rett i det.
Jeg vet ikke om Joey følte seg utelatt, eller...
Jeg aner ikke hva han tenkte på.
Vel, du vet,-
- han er tenåring, og...
Er det virkelig passende å bruke Joeys venn som modell?
Mindy, det er Kate.
Hei, Kate. Hvordan går det?
Det går greit.
Hvordan har Joey det?
Bare bra. Du, da?
Alt er bra. Fantastisk, egentlig.
Ja. Jeg var hos en fargeterapeut i Kingston.
Hva?
Fargeterapi.
- Du tuller. - Nei.
Han snakker med deg i 15 minutter,-
- og så fører han hånda over kroppen din for å føle-
- hva slags energi som mangler: Fysisk,-
- følelsesmessig, åndelig.
Det er vanskelig å forklare, men han føler energinivåene,-
- og skriver ut farget lys for å gjenopprette balansen.
Jeg tok nettopp en lur under et grønnaktig lys han ga meg.
Det er helt utrolig. Jeg føler meg som et nytt menneske.
Så flott. Bra for deg.
Jeg prøver å jobbe i et hus fullt av folk...
- ...og tro meg, det har ikke vært lett. - Jeg sa jo at jeg kunne ta dem, Kate.
Jeg ville bare være sikker på...
I tilfelle de ikke finner noe sted.
Det er så trist.
Det føles så fælt.
Problemet er at Elliot aldri er her, så-
- jeg må ta meg av alle problemene hans.
Ja?
Vent litt, Min. Hei, Ben.
Jeg ville ikke forstyrre.
Nei.
Jeg ville snakke om det i sted.
- Det er ikke... Det går bra. - Sikker?
Ja.
Jeg snakker med Mindy.
Hun lurer på når du skal besøke henne i Poughkeepsie.
Hils henne fra meg.
Vi kan snakke om det i morgen.
Vent litt. Hvor skal jeg fly?
Forklar det for ham, ok?
- Dere er i et stort, kuleformet rom. - Ja.
Det er en stor åpning på toppen.
Du bare...
For å se hva som er der oppe.
- Ok. - Vil du det?
- Pluss 18? - Ja.
Du kan ikke ha pluss 18.
- Ikke faen. - Hvorfor jukser du?
Beklager. Det står her nede.
Er det en ildgrop der, er det det første vi undersøker.
Vinkelrett på det er det to dører.
Er det noen utganger?
- Jeg skal beskrive det. - Ok.
I det øynene deres begynner å venne seg til...
Hva heter det? Venne seg til...
- Lysstyrken. - Nei, men når man går ut og...
Nei, og man venner seg til... Man akklimatiseres, eller... Ja.
Dere akklimatiseres. Dere begynner faktisk å se.
Og det dere ser er et enormt tre.
- Under bakken? - Ja.
Har du aldri sett et tre under bakken? Det får du nå.
Så treet går opp,-
- og fra bak treet kommer en gigantisk klovn.
- Treklovn. - Nå blir det sykt.
- Ja. - Nei, jeg liker det.
Du bør ikke gå ut. Det pøsregner.
Det går bra.
Er han gammel nok til å like Louvre?
Han er besatt av Den franske revolusjon.
Ja, men man trenger ikke å dra til Paris for å lære om giljotinen.
De er en gruppe på åtte, og de må være to til for å få rabatt.
Skal Vlad dit?
- Ja. - Selvfølgelig.
Selvfølgelig.
Hvor mye koster det?
Det blir 1800.
Inklusive hotell.
Å, pokker.
- Snakker om sola. - Hvem er det?
Klokka er jo ti. Det må være Vlad.
- Hvem er det? - George.
Unnskyld.
- Unnskyld. - Ikke vær dum.
Slutt nå.
Hvorfor kan ikke han sove på sofaen?
Fordi, Joey...
Vær så snill, gutten min.
Jeg snakket med rektoren på PS-216.
Veldig hyggelig, smart fyr.
Jeg tror han virkelig vil ha musikkprogrammet tilbake.
- Har de råd til det? - Ikke akkurat nå.
Men han klarer nok å skaffe penger.
Han har en fin, tiltalende personlighet.
Men det hjelper oss ikke noe særlig nå.
La meg snakke ferdig. Jeg får aldri snakke ferdig.
De har ingen jobb. Er ikke det det hele?
Nei, det... Du er så pessimistisk.
Jeg er bare realistisk.
Får jeg snakke ferdig?
- Ok, fortsett. - Takk.
De har massevis av forskjellige barn.
Hvite, sorte, latinamerikanere. Noen asiater.
Det var en veldig søt liten jente.
Jeg tror hun er fra Filippinene.
Hun spilte "Fader Jakob" for meg på fløyte.
George, kan du ikke komme ned, så jeg kan høre deg bedre?
Det er en køyeseng.
Hva så?
Du sa at Joey mister tålmodigheten med deg.
Tenk om du ødelegger senga hans for å ha sex med mannen din.
Jeg har savnet å ha kroppen din ved siden av meg-
- for mye til å bli avslått på grunn av dårlig konstruksjon.
Ikke skyld på meg hvis hele greia faller fra hverandre.
Kom inn hit.
Ben...
Klandrer du meg noensinne for dette?
Hvorfor skulle jeg det?
Vi gjorde det sammen.
Men jeg visste hva som kunne skje.
Jeg kjente risikoene bedre enn du gjorde.
Jeg vet bare at det er vanskelig å sovne uten deg etter 39 år.
Denne situasjonen-
- ødelegger søvnmønsteret mitt.
Hva skjedde?
Hva var det? Det var ikke det vi snakket om i forrige uke.
Tolkning.
Jeg sier vanligvis at musikken skal ta deg med et sted.
La den overraske deg.
Til og med i blant overvelde deg.
Det er like viktig som å vite forskjellen på et halvt trinn-
- og en halvtone, men man må alltid ha fokus-
- på instrumentet man spiller.
Og å lytte. Alltid lytte.
Lytt på hva metronomen sier.
Tikk-takk, tikk-takk.
Følg rytmen.
Man kan ikke lage sin egen rytme til Chopin.
Ok, en gang til.
Kjære foreldre.
Dere har nok alle hørt både mine gode og dårlige nyheter.
Å endelig kunne gifte meg med Benjamin Hull,-
- min partner i nesten 40 år, i en liten seremoni i New York-
- var en av mitt livs lykkeligste stunder.
Dessverre fant jeg senere ut at jeg ikke kunne fortsette-
- å undervise i musikk på St. Grace's.
Alle på skolen visste at jeg var homofil,-
- og at Ben var min livspartner.
Dere har alltid støttet meg,-
- så jeg vil takke dere og understreke-
- at det ikke var St. Grace's og administrasjonens skyld.
Jeg oppfordrer dere til å ha en samtale med barna-
- om hvorvidt det som skjedde var rettferdig.
Det siste jeg vil at de skal lære av dette-
- er å skjule den de er eller det de tenker-
- hvis de tror at det vil skape problemer.
Livet har sine utfordringer, men jeg lærte tidlig-
- at det alltid blir lettere hvis man er ærlig.
Jeg tror at verden blir et bedre sted uten løgn.
Som apostelen Paulus sa til korinterne:
"Kjærligheten gleder seg ikke over urett,-
- men har sin glede i sannheten."
Med vennlig hilsen, George Garea.
Veldig bra.
Jeg har ikke tid til å lese den. Jeg vil det.
Men du gjør det ikke.
Hei! Kan jeg få litt privatliv?
Det var ikke store forskjellen.
Unnskyld. Jeg vil ikke forstyrre.
Nei. Finn deg et glass og drikk litt vin med oss.
Takk.
- Hvordan var dagen din? - Fin.
Ja, George var i kirken,-
- og jeg så en vidunderlig film.
Hva så du?
The Gang's All Here.
- Er det sant? - Husker du den?
- Hva er det? - En Busby Berkeley-musikal.
De har en vidunderlig ny kopi,-
- og jeg må si, Elliot, at jeg ble så glad-
- da VHS kom, og vi kunne se gamle filmer igjen.
Jeg er glad jeg viste deg dem.
Men...
Men å se dem på lerretet er noe annet.
Det blir ikke den samme filmen.
- Det skulle jeg gjerne sett. - Skal vi gå i morgen?
Ja.
Nei. Faen, jeg kan ikke i morgen.
Jeg går alene.
Sover Joey?
Jeg tror han og Vlad fortsatt leser.
Vlad?
Hva gjør Vlad her?
De leser ikke.
Jeg tror jeg skal ta en titt.
Ikke gjør det.
Hvorfor ikke?
I fjor klagde dere over at Joey ikke hadde venner.
Dere var så bekymret for at han var asosial-
- at dere sendte ham til terapeut.
- Og så? - Nå har han en venn.
Det er litt rart.
Det er ikke rart.
Det er hans eneste venn, og han er mye eldre.
Han er 16.
Han ser bare eldre ut.
De er som Yogi Bear og Boo Boo.
God natt, Mr. Hull.
Joey?
Ja?
Er du våken?
Kan jeg spørre deg om noe?
Ja.
Har du noensinne vært forelsket?
Jeg er ikke homse.
Nei.
Jeg mente ikke å antyde det, Joey.
- Hva mener du, da? - Du vet vel hva kjærlighet er?
Det var ei jente.
Vi var på ferie på Saint Croix, i Jomfruøyene.
Ja, jeg husker at dere var der.
Det var en annen familie som...
De leide et hus på samme strand som oss.
Og de hadde en datter.
Og hver morgen så jeg på henne brettseile.
Prøvde du også brettseiling?
Nei. Vi hadde vannscootere.
Men jeg så på henne fra stranda.
En dag så jeg at hun så på meg.
- På vannscooteren. - Ja.
Ja, hun så på meg.
Vet du hva hun het?
Nei.
Vi sa aldri hallo engang.
Men jeg tror at jeg kanskje får se henne igjen,-
- for familien hennes bor også her i byen.
Kommer du til å si hallo da?
Jeg vet ikke.
Det synes jeg du burde.
UNNGÅ ALWAYZ
Skulderen er et kuleledd.
Kulen på armen passer inn i hullet i skulderbladet,-
- og holdes på plass av rotatorkappen.
Han hadde det vi kaller en fulltykkelsesrift.
- Kan han male? - Nei.
Han får ikke engang gre håret på en stund.
Stakkars Ben.
- Er beina hans ok? - Ja, beina er i orden.
Det var vanskelig å få ham opp. Jeg trodde han hadde brukket beinet.
Han hadde store smerter.
Når han hadde han hjertesjekk sist?
Vi sjekker det hvert år.
Han må til kardiolog.
- Jeg trodde bare han falt i trappa. - Nei, han besvimte.
Men jeg vil ikke spekulere.
Jeg er ortoped, ikke kardiolog.
Ok?
Her.
Du må ta disse nå.
Å, takk.
Jeg må gå,-
- men det står pasta til deg i mikrobølgeovnen.
Takk, Kate.
Er du sikker på at det går bra?
- Jeg klarer meg. - Ok, da.
Ikke bli alt for bekymret.
Det er ikke så farlig. Vi har lignende problemer hver dag.
Men det er alvorlig.
Jeg er bare sjokkert.
Joey er så alvorlig, og han er en flink elev.
Det er Vlad også.
Har du lagt merke til noen nye bøker hjemme?
Jeg har ikke fulgt med.
Jeg prøver å skrive ferdig den nye boka mi,-
- og Elliots onkel Ben bor hos oss.
Han sover på Joeys rom, så det er en...
Ja, en komplisert situasjon.
Vlad har sagt at han lånte bøkene og ga dem til Joey,-
- men sønnen din benekter det.
Vlad har visst stor påvirkning på sønnen min.
Jeg forstår ikke hvorfor de skulle stjele bøkene.
Det er fransk litteratur.
Jeg aner ikke.
- George. - Går det bra?
Ja, ja, det går bra.
Men etter operasjonen-
- tror jeg at det er bedre at jeg bor hos Mindy.
- Men når kan vi treffes da? - Du kan komme i helgene.
Er du der, Ben?
Du er ingen gutt lenger. Du er en ung mann.
Vet du hvor heldig det er at dette skjedde på high school?
- Ellers hadde det blitt fengsel. - Jeg har ikke stjålet noe.
- Hallo? - Vil du ha vann, Ben?
- Ja takk. - Nei, la det være slik.
Jeg vil ikke endre noe nå.
Kan vi ta det senere?
Jeg kan ikke snakke nå. Jeg ringer tilbake om en halv time.
Takk.
Hvor var vi?
Fengsel.
Hør her. Det må bli konsekvenser, så...
Du vet Paris-turen du ville dra på til høsten?
- Den kan du glemme. - Jeg stjal ingenting!
Rektor lyver, og du stjal ikke bøkene.
Hvis det er sant, kan det være straff for gangene du ikke ble tatt.
- Elliot. - Hva?
- Har du noe annet å fortelle meg? - Hva mener du?
Hvis det foregår noe annet, Joey,-
- vil jeg heller høre det fra deg nå enn senere fra en annen.
- Jeg vet ikke hva du snakker om. - Når unger stjeler...
...handler det ofte om narkotika.
Nei.
- Driver Vlad med narkotika? - Nei, pappa.
- Kan jeg hjelpe deg, Ben? - Nei, det går bra.
Det er bare litt vanskelig med sølvtøyet,-
- men jeg klarer meg.
Du høres ikke sikker ut, Joey. Gjør han det?
- Ikke som jeg vet. - Ikke som du vet?
Dere er alltid sammen. Og vet du hva?
Den eneste måten jeg kan forstå at en gutt-
- som Vlad stjeler franske bøker, er at han er ruset.
Ok, jeg er ferdig. Kan jeg gå fra?
- Svar meg, gutt. - Jeg vet ikke! Jeg er ikke Vlad!
Kan jeg gå på rommet mitt? Jeg har lekser å gjøre.
Vi spiser fortsatt.
Det går bra. Jeg er nesten ferdig.
- Unnskyld. - Ja.
Utrolig.
Du er for snill mot ham.
Du aner ikke.
Jeg vet hvor bøkene er.
Jeg vet hvor bøkene er, sa jeg.
Jeg har vært alene i huset.
Jeg lette etter noe å lese,-
- og fant noen gamle bøker under senga.
- Hvorfor sa du ikke noe, Ben? - Det var bare bøker.
Er det de bøkene?
Jeg valgte Cyrano de Bergerac.
Fransken min er litt rusten, men jeg forsto mesteparten.
- Jeg kan skue... - Hvem bryr seg, Ben?
- Det er de bøkene. - Du hørte på hele tiden.
- Du burde ha sagt noe. - Han visste det ikke, Kate.
- Er jeg for snill mot Joey? - Gi deg.
Hør på meg, Elliot. Du er for snill mot onkelen din.
Det er lett å være snill-
- når man ikke er den som er der hele dagen.
Onkelen din sa at bøkene er her. Så hvor er de?
Joey, fortell meg hvor bøkene er.
Hvorfor gjorde du dette?
Vi er de eneste på den teite skolen...
- ...som lærer oss fransk! - Det er arrogant!
Det var du som jobbet. Jeg ville ikke snakke om det.
Det var du som begynte.
Pisspreik.
- Vil du ha en øl? - Nei. Nei takk.
Jeg hentet en til vennen min, og nå finner jeg ham ikke.
Jeg tror han gikk.
Vi kranglet.
- Jeg er Ian, forresten. - George.
Jeg er en venn av Roberto.
- Hvem er Roberto? - Jeg tror det er hans fest.
Å ja.
Jeg kjenner ingen her.
Roberto er der borte. Det er han som danser.
Og han høye, søte som serverer drinker-
- er Ted, kjæresten hans.
Begge er politimenn. Er det ikke utrolig?
- Virkelig? Homse-politimenn? - Vi kaller dem politikvinnene.
Det er dårlig gjort. De er veldig hyggelige gutter.
Hvor er du fra?
Jeg er opprinnelig fra Corsham. Sussex.
Jeg er fra sør-London.
Jeg kom hit som svært ung.
På vei til middag sa vennen min: "La oss stikke innom festen først."
Jeg sa ok, og nå har hatt gått,-
- og jeg er her.
Du må være sulten.
Dere skulle spise middag, men kom hit, og nå har han gått.
- Du må være sulten. - Skrubbsulten. Hva med deg?
Skal vi gå og spise?
- Nå? - Ja.
Jeg trenger ikke å bli her. Gjør du?
Vel, jeg...
Beklager. Du kjenner meg ikke engang.
Jeg hater bare å spise alene. Gjør ikke du?
Nei. Tvert imot kjeder jeg meg aldri i mitt eget selskap.
Det er andre som gjør meg gal iblant.
Nei, ikke misforstå. Jeg elsker mennesker.
Jeg er bare ikke så glad i folkemengder.
Jeg vil heller møtes på tomannshånd enn å stå-
- med et glass vin og et dumt smil i fjeset.
Jeg skjønner hva du mener.
Venter du på noen spesiell?
Det er ikke den typen romantisk situasjon.
Hva venter du på, da?
Jeg venter på at orkesteret skal slutte å spille-
- og at teppet skal gå ned.
- Er du høy? - Nei.
Nei, før jeg begynte å snakke med deg, holdt jeg på å sovne.
Dette er ikke et bra sted å sove.
Men du sitter på senga mi.
Er du hjemløs?
Ja.
Det er en lang historie.
Den begynte med at jeg giftet meg med partneren min,-
- og så at jeg-
- fikk sparken fra jobben, og nå-
- ser vi etter en leilighet vi har råd til.
Jeg skal ikke kjede deg med detaljene.
Jeg har i lomma mi-
- en nøkkel til en leieregulert leilighet i West Village-
- som snart står tom.
Det er en lang historie.
Skal vi gå og spise?
Onkelen min flyttet hit på 1970-tallet.
Da han dro tilbake til England, overtok jeg leieavtalen.
Det var for åtte år siden.
Jeg har vært lykkelig her. Jeg elsker dette stedet.
- Hvorfor flytter du, da? - På grunn av jobben.
Jeg fikk et jobbtilbud-
- fra Antropologisk museum i Mexico City.
- Det er et utrolig sted. - Har du vært der?
Da vet du at det ikke blir stort bedre for en arkeolog.
Vil du ha noe å drikke?
Litt vann. Takk.
Er det fyren?
Ja. John.
Vi har vært sammen i omtrent et år.
Jeg fortalte ham om Mexico i kveld, og han ble ikke glad.
Du er en hjerteknuser.
Tvert imot.
Da jeg først traff ham,-
- var jeg så forelsket at jeg omtrent ikke forlot ham.
Så jeg tror jeg skremte ham litt.
Han ville ikke binde seg.
Han dyttet meg fra seg.
Det er ingen tilfeldighet at jeg søkte på jobben i Mexico.
Han får høre at jeg skal dra, og da blir jeg drømmemannen.
Det er så typisk, og så skuffende.
- Vet du hva jeg betaler for dette? - Aner ikke.
Det er nesten flaut å si det.
Fjorten hundre.
De kan ikke skru opp leien for mye. Det er bestemt av byen.
Velsigne denne byen.
- Hva syntes du om Wieniawski? - Ikke verst.
- Jeg syntes hun sølte det litt til. - Synes du?
Når stykket er så romantisk, trenger man ikke å utbrodere det.
Jeg vet nå ikke. Jeg elsket det.
Jeg tenkte på ham og hans elskede Isabella.
Men det er ikke sant.
At han komponerte det for å få giftet seg med henne.
- Det er en myte. - Jeg er ikke som deg.
Jeg liker litt utbrodering.
- Endelig. - Beklager.
Dere ser tørste ut. Hva vil dere ha?
Whisky og is til meg.
Vodka og tonic, en halv lime, uten is til denne herren.
Travel kveld?
Det er fredag kveld.
- Ungdommene har tatt plassen vår. - Bra for dem.
- Er dere nye i nabolaget? - Tuller du?
Det var en berømt demonstrasjon i denne baren-
- for å utfordre New Yorks forskrift-
- som forhindret barer i å servere homoseksuelle.
Vi har et utklipp fra The New York Times.
1966.
Jeg og fire andre gikk inn med fem journalister.
Da vi ikke ble servert, fordømte vi statens spritmyndigheter.
Herregud. Er du den fyren?
Ja, jeg var en av fyrene.
Jeg spanderer denne runden, karer.
- Du lyver så fælt. - Hva?
- Alt for en gratis drink. - Jeg kjente jo fyren som sto bak.
- Hvem da? Frank? - Ja. Det var hans 15 minutter.
- Jeg trodde det var noe annet. - Vel, det også.
Gud velsigne ham.
- Skål for Franks minne. - Frank.
- Og for Ivan. - Hvem er Ivan?
Engelen fra Sussex som skaffet oss leilighet.
- Ian. - Ja.
Ivan, Ian, det spiller ingen rolle. Skål for ham.
En kjekk fremmed.
Hører jeg et hint av sjalusi?
Jeg har jo lurt på hva du har gjort på kveldene uten meg.
Jeg gjør ikke slikt, Ben.
Det vet du.
I alle disse årene?
I alle disse årene.
Utrolig.
Beklager at jeg ikke kan si det samme, George.
Men jeg har i det minste alltid vært ærlig.
Noen ganger kan uvitenhet være bedre.
Unnskyld, George.
Når jeg tenker på det,-
- var det ting du ikke kunne skjule.
- Som hva da? - Som da du fikk flatlus.
Takk for påminnelsen.
Eller fyren i Rio som ga deg en blåveis.
Den sprø jævelen prøvde å rane meg!
Skål for de sprø jævlene.
Alle de sprø jævlene.
- George. - Hva?
Husker du at vi pleide å gå på Castelli og Mary Boone,-
- og du pleide å si-
- at vi en dag skulle gå på separatutstillingen min?
Det skal vi.
Nei, det skal vi ikke, George.
Hvordan vet du det?
Det oppdages en ny maler hver eneste uke.
Kanskje det skjer, men ikke mens jeg lever.
Hvordan vet du det? Det handler bare om trender og forskjellig smak.
En dag kommer det en kurator og ser på bildene dine-
- og synes at de er verdens beste.
Men hvis det ikke skjer, lurer jeg bare på...
- ...om det føles skuffende? - Ikke i det hele tatt.
Jeg sier det fordi jeg tror at det er mulig.
Jeg elsker maleriene dine, og jeg blåser i hva andre sier.
Jeg har vel malt noen gode.
- Å, det gjør vondt. - Går det bra?
- Vær forsiktig med armen. - Unnskyld.
Jeg hadde det så hyggelig.
Jeg også.
- God natt. - God natt, Georgie.
George.
- Joey. - Hei.
- Jeg så deg ikke. - Jeg ventet på deg.
- Vil du bli med opp? - Ja, ok.
- Her. - Takk.
- For et flott sted. - Ja. Takk.
Jeg var heldig.
Onkel George, jeg...
Jeg er lei for at jeg ikke kom.
Kom?
På onkel Bens begravelse.
Begravelser kan være merkelige.
Spesielt for folk på din alder.
Jeg ville huske onkel Ben slik jeg husker ham nå.
Jeg hadde aldri vært i en begravelse før,-
- og jeg var redd for at hvis jeg gikk i hans,-
- ville jeg huske ham slik hver gang jeg tenkte på ham.
Det forstår jeg, Joey.
Men jeg håper at du ikke kom helt hit bare fordi du følte skyld.
Nei, faktisk så...
Jeg kom for å gi deg noe.
Så fint.
Det er veldig fint.
Jeg hentet det fra øverst i trappen-
- den dagen onkel Ben hadde uhellet.
Alt falt ned.
Til og med onkel Ben, som du vet.
Men maleriet klarte seg.
Ja.
Jeg tror han...
Jeg tror han reddet det midtveis i fallet.
Maleriene betydde alt for ham.
Er det...? Er det utsikten fra taket deres?
Ja, det er vestover.
- Er det deg? - Nei.
Det er vennen min, Vlad.
Han var der mye da onkel Ben bodde hos oss.
Vil du ikke beholde det? Det er et flott minne.
Å nei. Du kan ta det.
Det er hans siste maleri.
Og det er uferdig.
Hvis du ser her borte,-
- kan du tenke deg hva han ville ha gjort med fargene.
Det er veldig fint.
Jeg... Jeg skal finne en hammer,-
- så kan du hjelpe meg med å henge det opp.
Ja, ok.
Vær så god.